I det sidste årti af det 21. århundrede...
landede mænd og kvinder i rumskib på månen.
I 2200 e.Kr. havde de nået de andre planeter i vores solsystem.
Kort efter kom opdagelsen af hyperfart...
og med den nåede man for første gang lysets hastighed...
som senere blev langt overgået.
Langt om længe begyndte menneskeheden at erobre...
og kolonisere det ydre rum.
De Forenede Planeters Patruljeskib C-57D...
nu mere end et år væk fra Jordens base...
på en særlig mission til planetsystemet...
omkring kæmpestjernen Altair.
- Hvornår får vi et D.C. fiks, Jerry? - Et halvt minut, skipper.
Skib på rette kurs, hr. Vi når D.C. punktet ved 17:01.
Det er om mindre end tre minutter.
- Godt. Sæt i gang. - Javel, hr.
Chef, vi går under lysets hastighed om circa tre minutter.
- Er dit løse grej pakket væk? - Ja, hr.
OK. Godt.
D.C. fastsat og lagt an til, skipper.
Dette er kaptajn til besætning.
Alle mand klar til deceleration.
Skibets advarselssignal vil lyde 10 gange efter belysning sænkes.
- Kom så, Doc. D.C., Bosun. - Javel, hr.
D.C. stationer. Omgående.
Skal vi hoppe gennem den her?
Godt. Vi er nede på 0.3896 af lysets hastighed.
Varmt herinde, skipper.
Jep.
Jerry, du...
Der er Altair forude, skipper.
I mellemtiden sørger dette skib for sine egne eklipser.
OK, Jerry, fastsæt et kredsløb om den fjerde planet.
Javel, skipper.
Skib nærmer sig, skipper. Spiral-vektor orienteret.
Dette er kaptajn til besætning.
Vores destination, Altair-4, er nu synlig på udsigtsskærmen.
Som I husker fra jeres orienteringstimer, er denne planet af Jordisk type.
For 20 år siden landede rumskibet Belerephon her...
med et hold videnskabsmænd. Vores mission er at lede efter overlevende.
Det er alt.
Herren skaber virkelig nogle smukke verdener.
Hvordan stemmer kontinenterne overens med de gamle kort?
Det bliver tydeligere om lidt, skipper. Tid til bremserne.
OK, sæt i gang.
Astro-navigatør til besætning. Forbered til overgangsflux.
Endnu en ny verden. Ingen øl, ingen kvinder, ingen poolrum.
Ingenting.
Man kan kun smide sten efter dåser, og man skal selv have dåserne med.
Dette er kaptajn til besætning. Hør godt efter.
Vi er nu på vej ind i Altair-4's atmosfære.
Ingen overlevelsesdragter er nødvendige ved landing.
Iltindhold: 4.7 rigere end jordisk standard.
Tyngdekraft kun 0.897.
Indstil grej derefter. Det er alt.
Alle mand, tjek udstyr.
Ikke engang nogen kortbølge radiosignaler endnu?
Ikke indtil videre, hr.
Jerry, kan du se noget dernede?
Måske har jeg overset nogle individuelle strukturer...
men der er ingen byer, porte, veje, broer, dæmninger.
Der er ingen tegn på civilisation overhovedet.
Hr., vi er ved at blive radar-skannet.
- Kan du pejle dig ind på det? - Nej, hr...
men det virker til at komme fra et areal på omkring 50 kvadratkilometer.
- 50 kvadratkilometer? - Ja, hr.
- Bosun, start alarmen. - Javel, hr.
Kamp enheder, strålere, aktiver sigtning.
Radio kontakt, hr. Der er en stemme,
- Menneskelig? - Ja, hr. Det lyder sådan.
Skru op.
Rumskib, identificer dig. Vi plotter dig.
Lad mig, Quinn.
De Forenede Planeters Patruljeskib C-57D, J.J. Adams i kommando.
- Hvem er du? - Morbius af Belerephon.
- Hvem? - Edward Morbius.
Ja, her er det. Morbius, E. Ph.D., Lit.D...
- ekspeditionens filolog. - Filolog?
Hvad er dit ærinde her, patruljeskib?
Du forstår vist ikke, hr. Vi er her for at assistere jer.
- Vi er lettede over, at finde dig i live. - Jeg værdsætter jeres omtanke.
Men der er absolut ingen brug for nogen slags assistance her.
Vi får den røde løber, hva'?
Dr. Morbius, mine ordrer lyder, at jeg skal undersøge situationen på Altair-4.
Lad mig gentage. Jeg har ingen problemer her.
Jeres bedste procedure vil være at vende om uden at lande.
- Undskyld, hr.? - Hvis I lander på denne planet...
kan jeg ikke kan stå til ansvar for jeres sikkerhed.
Hvis du bare giver mig landingskoordinationerne.
Dr. Morbius, jeg har brug for landingskoordinationer.
Som du vil, men jeg tager ingen ansvar.
- Har du standardkort? - Ja, hr.
Du må komme ind ved 83-17-4 Nord...
148-21 Vest.
Tak.
Det er helt ude i ørkenen.
Kommandør, jeg beder dig om at genoverveje.
Vær venlig at lade mig anbefale...
Der er vist noget sært her, skipper.
- OK, Jerry, jeg tager hende ned. - Javel, hr.
Dette er kaptajn til besætning, gør klar til at skifte polaritet.
Standard A-klasse sikkerhed følges ved landingen.
Og indtil videre, bærer alle mand håndvåben.
Det er alt.
- Sluk kunstig tyngdekraft. - Tyngde slukket.
- Halv flux. - Halv flux.
- Kap primærspolerne. - Primærspolerne kappet, hr.
Fri bane, hr.
Se lige farven på den himmel.
- Jeg fortrækker stadig blå. - Jeg ved nu ikke.
Jeg tror man kunne blive vant til den, og elske den en dag.
- Bosun. - Ja, hr.
- Du må samle en traktor. - Ja, hr.
Du må hellere tjekke kommando mikrofonen, skipper.
- Kommando mikrofonen, hr. - Nå ja. God idé. Chef.
- Hr.? - Du har kommandoen nu, Quinn.
- Hold øje med udstyret. - Javel, hr.
Hør, hvad er den støvsky?
Det ser ud til, at vi bliver mødt.
- Bosun. - Ja, hr.
- Vent med traktoren. - Javel, hr.
- Noget af et køretøj, hva'? - Chaufføren kører som en gal.
Hvilken chauffør?
Velkommen til Altair-4, de herrer.
Jeg skal transportere jer til residensen.
Hvis I ikke taler engelsk...
kan jeg tilbyde jer 187 andre sprog...
sammen med deres forskellige dialekter og tungemål.
Hverdags-engelsk er fint, tak.
Ikke for at fornærme, men du er en robot, ikke?
Det er korrekt, hr.
For jeres skyld er jeg kodet til at svare på navnet ''Robby''.
Rart klima I har her.
Højt iltindhold.
I bruger det sjældent selv, hr. Det fremmer rust.
Hør, Doc, er det en...? Er den mandlig eller en kvindelig?
I mit tilfælde, er spørgsmålet fuldstændig meningsløst.
Vil I stige ind, herrer.
Quinn.
Spor den hvis jeg blinker rødt.
- Jeg kommer med traktoren hurtigt, hr. - Godt.
Vil passagerne venligst spænde deres sikkerhedsseler.
Passer på os som en mor.
Hvis I herrer vil gå ind, I er ventet.
- Jeg hedder Morbius. - Jeg hedder Kommandør Adams.
Dette er Løjtnant Farman, min overordnede...
og Løjtnant Ostrow, vores skibslæge.
Hvor ironisk at en simpel videnskabsmand uden nogen ambition...
udover at leve et stille liv, skulle, ud af det blå...
blive belejret af en hær af artsfæller.
som alle er stålsat på at være til assistance.
Jeg beklager, hvis vi ikke er velkommen, men vi har vores ordrer.
I må blive til frokost, herrer.
Og tilgiv en gammel eneboers dårlige manerer. Kom ind.
Hvad det end var, var den frokost udsøgt.
Bare nogle af Robbys syntetiske produkter.
- Han er også din kok? - Han producerer endda råmaterialerne.
Kom her, Robby.
Jeg viser jer, hvordan det virker.
Man indfører et stykke menneskelig føde i hans blændeåbning.
Hernede er der et lille kemisk laboratorium, hvor han analyserer det.
Han kan så reproducere identiske molekyler i enhver form og antal.
Det er jo en husmors drøm.
Dertil kommer fuldstændig, uselvisk lydighed.
Aktiver affalds-enheden.
En nedbrydelses-stråle.
Put din arm derind.
Ordre annulleret.
Tillæg ham ikke følelser.
Robby er simpelthen et værktøj. Enormt stærk, selvfølgelig.
Han kunne let vælte dette hus.
I de forkerte hænder, kunne et sådant værktøj ikke blive til et farligt våben?
Nej, ikke engang hvis jeg var en gal videnskabsmand fra en thriller...
ser du, der er en indbygget sikring.
Kommandør, må jeg låne det imponerende våben, du har der?
Tak.
Robby, peg den her på den Althaea frutex på terrassen.
Affyr.
- Forstår du mekanismen? - Ja, Morbius.
En simpel ødelæggelsesstråle.
Godt. Vend dig om.
Peg den nu på kommandøren.
Sigt lige mellem øjnene.
Affyr.
Ser I, han er hjælpeløs.
Låst i et sub-elektronisk dilemma mellem mine direkte ordrer...
og hans manglende evne til at skade rationelle væsner.
Annuller.
Hvis jeg lod det fortsætte...
ville han kortslutte alle koblinger i kroppen.
Doktor, hvordan fandt du sådan en mekanisme?
Jeg fandt ham ikke, doktor, jeg flikkede ham sammen...
- i mine første måneder heroppe. - Kaffen er klar, hr.
Herrer.
Doktor, vil det sige at du lavede denne...?
De herrer.
Et praktisk stykke legetøj, løjtnant...
men nu om dage, har jeg ikke tid til sådanne ting.
Dr. Morbius, du er filolog, ekspert i ord og sprog...
og i deres oprindelse og betydning.
Men denne robot ligger langt udover de kombinerede ressourcer...
af hele Jordens fysiske videnskab.
Min kære kommandør, måske overvurderer du både Robby og mig selv.
Herrer, lad mig viser jer endnu et stykke huslig magi.
Tilgiv mig, det var ikke min mening at forskrække jer, herrer.
Jeg fik Robby til at installere stålskodderne før jeg opdagede...
hvor fuldstændig tryg, jeg er her.
Nå, mine herrer, dette har været yderst behageligt.
I har set hvor godt jeg har det her, ingen modgang...
ingen særlige problemer...
og helt uden brug for militær assistance.
Nu vil jeg tro, at I er ivrige for at vende tilbage til basen.
Ja, lige så snart vi har interviewet de andre medlemmer...
af Belerephon gruppen.
De andre? Der er ingen andre, kommandør.
Inden det første år var gået, var de alle, hver mand og kvinde...
bukket under for en... En slags planetarisk kraft.
En mørk, forfærdelig, ukendt kraft.
Kun min kone og jeg var immune.
Og hvordan forklarer du denne immunitet, Dr. Morbius?
Min hustru og jeg afveg kun ud fra de andre i vores kærlighed til denne verden.
I vores grænseløse længsel efter at skabe et hjem her...
langt fra menneskehedens trængsel og alarm.
Da der blev stemt for at hjemvende til Jorden...
var vi begge knuste.
Hvordan kunne vi have forudset udslettelsen...
af så mange kollegaer og venner.
Skipper, der nævnes ingen hustru i Belerephons logbog.
Ah, løjtnant, slå op under biokemi.
Julia Marsin. Vi blev gift af skipperen på rejsen hertil.
Jeg har certifikatet.
Jeg syntes nok at Robby havde nogle charmerende feminine træk.
Jeg går ud fra at Fru Morbius ikke er hjemme i dag?
Min kære kone døde et par måneder efter de andre.
Men i hendes tilfælde var det af naturlige årsager.
Det gør mig ondt.
Dr. Morbius, hvad var symptomerne ved de andre dødsfald?
- De unaturlige, mener jeg. - Symptomerne var påfaldende.
En efter en, på trods af alle værn, blev de revet...
bogstavelig talt, fra hinanden. - Af hvad?
Af noget djævelsk, der aldrig viste sig.
- Og Belerephonen? - Tilintetgjort...
da de sidste tre overlevende forsøgte at flygte.
Og i alle disse 19 år...
er du aldrig personligt blevet forstyrret af denne kraft?
Kun i mareridt om de tider.
Og dog, føler jeg altid, at væsenet...
skjuler sig tæt på. Snu og uimodståelig.
Bare ventende på at myrde igen.
Far.
Alta.
Alta, jeg bad dig om ikke at komme til frokost.
Men, far, frokosten er slut.
Du sagde aldrig et ord om ikke at komme til kaffen.
Gjorde du vel?
Dette er Kommandør Adams, Dr. Ostrow og Løjtnant Farman.
- Min datter. - Goddag.
Jeg har altid gerne ville møde en ung mand, og her er tre på én gang.
- Det er meget pænt af dig. - Du er dejlig, doktor.
Og de to for enderne er utrolige.
Må den ene for enden hente dig en kaffe?
Nå, det kan jeg sagtens selv. Tak.
I må undskylde min datter, de herrer.
Hun har aldrig mødt et andet menneske ud over sin far.
Du må også undskylde os, hr.
Os unge mænd har været i hyperrummet i over et år nu...
og herfra er udsigten himmelsk.
Sukker?
Du bliver ved med at hjælpe mig. Du er jo ikke Robby.
Jeg ville ikke have noget imod at være Robby på nogle måder.
Men kun på nogle måder, selvfølgelig,
Det var nok vældig begavet, men jeg forstår det ikke.
Jamen, det... Det haster ikke.
En dag må jeg nok tage hende med til Jorden...
for hendes naturlige udviklings skyld.
Jeg vil mene, det er på tide.
Din far var ikke glad for at du skulle møde os, var han?
Nej, naturligvis ikke. I kommer fra Jorden.
- Hvad er der galt med Jorden? - Hvor er jeg dog heldig.
At I alle tre er så fine undtagelser til regelen.
- I er da undtagelser? - Åh, ja.
Eller, jeg er i hvert fald. Gode gamle, pålidelige Jerry.
Doktoren kan man også stole på - ved dagslys.
Hvad med kommandøren?
Jeg er ked at af sige det, Alta...
men den mand er berygtet i syv planet-systemer.
Åh, nej.
Hvad gør han?
Altså, jeg vil nødigt diskutere en kollegas mangler...
men enhver pige eller kvinde, som lader ham få hende alene...
Ja.
Ja, jeg kan se det nu. Der.
Da han kiggede på mig. Hans øjne havde næsten ild i dem.
Jeg er så glad for, at du ikke har ild i dine øjne, løjtnant.
Jeg er ikke helt harmløs.
- Alta. - Ja, far.
Disse herrer har udtrykt en velment bekymring...
- om din frihed. - Frihed?
Jeg har forklaret, at du har lov til at besøge Jorden når som helst.
Jorden? Mig?
Så føler min lille pige sig aldrig ensom eller fanget?
Det ved jeg ikke. Jeg har dig, Robby og alle mine venner.
Venner?
Ja.
- Måske burde du kalde på dem, kære? - OK.
Kom med, herrer.
Det føltes som om at noget gik gennem mit hoved.
Altas fløjte er højere end menneskets hørelse kan opfange.
Jeg mærker den ofte selv.
- Hvad sker der? - Se.
Nej, nej, se.
Han er tam som en killing.
Udenfor min datters indflydelse er han stadig dødsens farlig.
Bare et rutineopkald fra skibet.
- Hvad er der, chef? - Er alt OK, kommandør?
- Ingen problemer. - Har du noget imod at aktivere skærmen?
OK.
Som du kan se, er vi ikke frihedsberøvet.
Hold op, Quinn.
Hvis jeg kan være af nogen hjælp i jeres forberedelser til afgang...
Tak, hr., men desværre...
omstændigheder holder os nok her i et stykke tid.
- Omstændigheder? - Ser du, mine ordrer dækkede ikke...
Belerephon fataliteter. Jeg...
Jeg er tvunget til at kontakte basen og få nye instrukser.
Men, kommandør, hvad hvis disse nye instrukser...
kræver at jeg vender tilbage til Jorden til afhøring.
To år eller mere væk fra mit arbejde her.
Sig mig, hvad kræver det for at I kan kontakte Jorden?
Basalt set er det et spørgsmål om råstyrke.
Hvordan vi kan kortslutte kontinuummet på et fem- eller seks-parsec niveau.
En transmitter som den er ikke ligefrem standardudstyr.
For at bygge en, skal vi genbruge omkring to-tredjedele...
af skibets elektroniske udstyr, og så fjerne generatoren for at køre den.
Bare at bygge en bunker til kernen vil tage omkring 10 dage.
Immobiliseret her i 10 dage og nætter?
Sig mig, ville et 5 cm blyskjold også kunne bruges?
Det ville være bedre, hvis vi havde 80 kvadratmeter af det.
Jeg får Robby til at hente det til jer...
og I får det senest i morgen middag.
Du er yderst hjælpsom, hr.
Hjælpsom?
Se der ude, kommandør. Belerephon gruppen.
For 19 år siden gravede jeg de grave med mine egne hænder.
Jeg har ingen lyst til at gentage oplevelsen.
Jeg håber vi ses snart igen, Alta.
- Tak, doktor. - Farvel.
Fremragende frokost, doktor.
For at være ærlig, savner jeg sommetider...
samtale med mænd som dig, doktor.
Tak for din venlighed og omtanke, hr.
Spænd sikkerhedsselen, herrer.
Pas på med den kerne. Vores M.G. spiraler kan ikke tage os hjem uden den.
Kom så, Cookie, af vejen. Vil du køres ned?
Vær forsigtig med den. Den skal kunne få os hjem.
Tror du den er langt nok væk fra skibet?
Jep, ingen interferens her.
- Nå, hvad med den magnetiske trækker? - Bosun...
- bare sæt den derovre. - Javel, hr.
Hvor ønsker du skjoldene, hr.?
Sæt dem derovre ved kernen, tak.
Lige et øjeblik. Det er solidt bly, han bærer.
Almindeligt bly ville have knust køretøjet, hr.
Dette er dagens første last af isotop 217.
Det hele vejer knapt 10 ton.
- Goodag, Alta. - Hej.
Ved din far, at du er her?
Han bad mig godt nok om ikke at gå nær skibet.
Men det her er ikke særlig tæt på.
- OK, Cookie, smut. - Javel, hr.
Kommandør! Sæt mig ned, hr.!
- Kommandør. - Hvad er der, chef?
Kunne du tjekke min sammensætning...
af monitor enheden på klystron-senderen...
- Hvad, allerede? - Ja, hr.
Fremragende.
Kommer de her kondensatorer fra min fartregulator?
Ja, hr. Og jeg lånte også nogle solenoider fra din gyrostabilisator.
Men her er hovedstykket, hr. Enhver kvantemekaniker...
ville give hans liv for en chance for at lege med den.
Du må hellere få den ind inden mørket falder. Der skulle nødigt...
være et fjols, der faldt over den inden vi transmitterer i morgen.
- Godt arbejde, Quinn. - Tak, hr.
Kom herover.
Kan jeg hjælpe dig, hr.?
Glem det ''hr.'', mester, men jeg er ny på planeten.
Jeg ville høre om... Om du kunne fortælle mig hvor...
Hvor en fyr kunne få fat i nogle af de gode sager.
- Gode sager? - Bare til madlavning, selvfølgelig.
Jeg tager mit arbejde alvorligt.
Undskyld mig, hr. Sager?
Omkring en god slurk tilbage. Ægte, gammel whisky.
Hov! Giv mig...
Din lusede maskine. Jeg burde bruge en dåseåbner på dig.
Vær venligst stille. Jeg analyserer.
Ja, relativt simple alkohol-molekyler med spor af fuselolie.
Ville 300 liter være nok?
Liter?
Jeg har været langt omkring i galaksen, og du skal vide...
at du er den mest forstående gut, jeg nogensinde har mødt.
Det er ikke noget personligt. Bare et kys.
Men hvorfor ville man have lyst til at kysse hinanden?
Det er en gammel skik.
Alle de mest udviklede civilisationer gør det.
- Men det er så fjollet. - Men det er sundt for dig.
Det stimulerer hele systemet.
Man kan faktisk ikke være i topform uden det.
Virkelig? Det vidste jeg ikke.
Jeg vil da gerne vise dig det.
Mange tak, løjtnant.
Ingen problem.
Er det det hele?
Altså, man skal øve sig lidt.
- Bare én gang til. Er det i orden? - Ja, helt i orden.
Der må være noget galt med mig...
fordi jeg kan ikke mærke den mindste smule stimulation.
Skatter, lad os gøre det ordentligt. Sådan.
Leger du med mig? Gør du?
- Løjtnant Farman. - Sig ikke et ord, hr. Jeg...
Jeg ved der er en masse presserende arbejde der skal gøres.
Og rang har dog sine små privilegier, hr.
Og jeg kan love dig for...
at de privilegier ikke skal udnyttes, som du lige har gjort.
- Jamen, jeg... - Træd af.
Hvad er der galt med ham? Hvorfor gik han?
- Hvorfor opfører I jer så underligt? - Hvad forventer du?
Forstår du ikke, Alta?
Ikke? Men se på dig selv.
Du kan ikke fise rundt sådan der foran mænd.
Og særligt ikke en rum-ulv som Farman.
Så gå dog for guds skyld hjem og tag noget på der...
Hvad som helst.
Hvad er der galt med mit tøj? Jeg designede det selv.
Hold op med at kigge på mig sådan. Jeg kan ikke lide det.
Hvad mener du med det?
Vi forsøgte bare at få lidt sund stimulation...
ved at kysse, ikke andet.
Nå, ikke andet.
Det er så let for dig, ikke? Der er ingen følelser, du...
Intet menneskeligt ville falde dig ind.
Jeg har kommandoen for 18 særligt udvalgte...
super-perfekte fysiske eksemplarer med en gennemsnitlig alder på 24.6...
som har været buret inde i hyperrummet i 378 dage.
Du ville have fortjent det hvis jeg ikke havde... hvis han...
Gå med dig, inden jeg må sende dig hjem med vagter.
Og sætte flere vagter på vagterne.
''Og sætte flere vagter på vagterne.''
Jeg kan virkelig ikke lide ham.
Som han blev ved med at kigge på mig. Og så råbte han.
- Hvad om? - Jeg ved det virkelig ikke.
Det var frygteligt.
Jeg prøvede bare at være venlig ved at kysse løjtnanten.
- Hvordan reagerede kommandøren på det? - Han var rasende.
Han tror at alt det om biologi har noget at gøre med mig.
Personligt. Aldrig har jeg været så nervøs.
Og jeg håber, at jeg aldrig ser ham igen, hvis jeg lever i 400 millioner år.
Og det behøver du heller ikke.
Jeg synes du skulle gå i seng nu.
Jeg har stadig noget arbejde at gøre.
- Godnat, kære. - Godnat.
Hvor har du været? Jeg har kaldt og kaldt.
Undskyld, frøken, jeg gav mig selv olie.
Og hvad ønsker du denne gang, frøken Alta?
Robby, jeg må have en ny kjole. Med det samme.
- Igen? - Men den skal være anderledes.
Ingenting må kunne ses, forneden, foroven eller igennem.
- Radiations-sikker? - Nej, bare syns-sikker er nok.
- Kraftig og tung? - Nej, nej, Robby.
Den skal være det fineste og blødeste, du nogensinde har lavet til mig.
Og sidde tæt på alle de rigtige steder med masser af stjernesafirer.
Stjernesafirer tager en uge at krystallisere.
- Hvad med diamanter eller smaragder? - OK, hvis de er store nok.
Fem, 10 og 15 karat og klar med det samme.
Kjolen er klar til dig i morgen tidlig.
- Sov godt, frøken. - Tak, Robby.
Nu kan det være det samme om jeg gør eller ej.
Sært at se to måner på himlen, ikke?
- Sært hvor hurtigt man bliver vant til det. - Ja.
- Joe. - Hvad?
- Kan du høre noget? - Som hvad?
Som noget stort, der trækker vejret.
Nej.
Underligt, det gjorde jeg.
Strong og Grey, i aftes, under jeres vagt...
blev der begået indbrud på skibet og værdifuldt udstyr blev saboteret.
I påstår begge, at I var vågne ved jeres poster.
Men der blev brudt ind i skibet, den dobbelt-sikrede port blev åbnet.
Og ingen af jer så eller hørte noget.
Undtage dig, Grey. Du hørte vejrtrækning.
Og Youngerford, lad mig se, du sov i din køje...
og du havde måske en drøm.
En drøm.
Jeg tilbageholder hermed jeres løn og privilegier.
Også mig, hr.?
Nej, ''også mig, hr.'' tager 20 ekstra vagter.
Der skal drømmes mindre om bord det her skib.
Træd af.
- Skipper. - Ja, Quinn?
Halvdelen af udstyret kan vi erstatte fra vores lager.
Resten kan lappes sammen.
Bortset fra denne specielle klystron frekvens-modulator.
Med alle faciliteter på skibet, kan jeg måske genopbygge den.
Men i teorien, går det ikke.
Den kom indpakket i flydende boron i suspenderet tyngdekraft.
Godt, så det er umuligt. Hvor lang tid vil det tage?
Ja, hvis jeg ikke holder morgenmadspause...
- Godt, Quinn, gå til den. - Tak, hr.
- Traktoren er klar. - Tak.
- Et øjeblik, skipper, jeg skifter uniform. - Du bliver, hvor du er.
- Du overtager kommandoen her. - Ah, OK.
Opret en perimeter. Sæt op en klasse-A alarm.
- Jeg vil have det klar inden solnedgang. - Javel, hr.
Godmorgen, herrer.
Vi vil gerne tale med Dr. Morbius.
Morbius er på hans kontor, hr.
Han må aldrig forstyrres når døren er lukket.
Godt, vi venter.
Er der en anden udgang fra kontoret?
Dette er den eneste dør.
I tilfælde af at I mangler noget, herrer, brug kaldestrålen.
Hvordan kunne han have sneget sig forbi to vagter?
Det var ikke vigtigt, skipper.
Doc, du bliver her, og holder øje med døren.
OK, skipper, og hvis Morbius kommer ud, kalder vi på dig.
- Godmorgen. - Godmorgen.
Kom i.
Jeg har ikke en badedragt.
Hvad er en badedragt?
Milde moses.
Ligemeget. Jeg kommer op.
Hør her, Alta, du må ikke...
Vent du bare der. Jeg er tør om et øjeblik.
Ja. Godt, jeg...
Jeg vender ryggen til her.
Hvis det er sådan du har det med det.
Bare rolig, du behøver ikke at kigge på mig fra nu af.
Du får at se.
- Se hvad? - Bare vent.
Lige et øjeblik, Alta. Hvis du har tænkt dig at...
Jeg havde ikke regnet med at se dig, efter sådan du talte til mig i går.
Det er jeg meget ked af, Alta.
Jeg var lidt ude af den.
Så må du gerne kigge.
Man kan ikke se noget igennem den, vel?
Jeg fik den lavet særligt til dig.
Jeg troede ikke, at du regnede med at se mig i dag.
Det gjorde jeg heller ikke.
Det må være noget personligt ved mig, du ikke kan lide.
Alta...
du vil altid se smuk ud.
Hvorfor kysser du mig så ikke ligesom alle andre gør?
Alle andre?
Har din far ikke lært dig noget som helst?
Han siger, at jeg er frygtelig uvidende, men jeg har haft poesi...
matematik, logik, fysisk, geologi og bi...
ologi?
Men mest den teoretiske del?
Indtil videre.
Hvad er der galt med teori?
Det her.
- Alta. - Bare rolig, han er min ven.
Jeg... Det gør mig ondt, Alta.
Jeg måtte gøre det.
Men han genkendte mig ikke.
Han ville have slået mig ihjel. Hvorfor?
Du ved det virkelig ikke, gør du?
Nej.
Er han der stadig?
Er ikke kommet ud.
Et øjeblik, skipper. Det er hans hus.
Hvad er der galt?
Doc, der er sket noget nyt.
Det gør ting lidt mere komplicerede.
Ja.
Ikke engang et vindue.
Robotten løj.
Morbius har ikke været herinde.
Doc, han har gang i noget.
Se her, skipper.
- Hieroglyffer? - Måske.
Men det ser ikke ud til at være egyptisk, kileskrift eller kinesisk.
I kan finde sølvtøjet i spisestuen...
og min datters smykker på hendes bord.
Dr. Morbius...
i nat blev vores klystron moniter saboteret.
Og I mistænker mig?
Tiden er kommet til at forklare.
Sid ned.
I forgangne tider...
var denne planet beboet af en mægtig og nobel race...
som kaldte dem selv Krell.
Etisk og teknologisk...
var de en million år forud for menneskeheden...
for ved at afdække naturens mysterier...
havde de overvundet deres lavere og dyriske selv.
Og da de efter æoner havde afskaffet sygdom...
sindssyge og kriminalitet og uretfærdighed...
vendte de sig mod det ydre rum.
Længe før menneskeheden havde de gået på Jorden...
og bragt tilbage mange biologiske eksemplarer.
Det forklarer tigeren og rådyrene.
Hvilke højder de havde nået.
Men så, på tærsklen til en storslået bedrift...
som ville have været kronen på deres historie og værk...
omkom denne nær guddommelige race på en enkelt nat.
I de 2000 århundrede siden den uforklarede katastrofe...
faldt selv deres skyhøje tårne af glas...
og porcelæn og diamantstærkt stål...
som støv tilbage i Altair-4's jord og ingenting...
ingenting overhovedet, står tilbage over jorden.
Hvordan var de?
Ingen kilder om deres fysisk har overlevet.
Bortset fra, måske, denne karakteristiske døråbning.
Jeg foreslår at den kan sammenlignes...
med en af vores funktionelle døråbninger.
Den optagelse var lavet af Krell musikere...
for en halv million år siden.
Hvis I vil følge mig...
så viser jeg jer nogle af deres andre artefakter.
Krell metal.
Prøv din ødelæggelsesstråle der, kommandør.
Det burde være smeltet.
Det er ikke engang varmt, vel?
Og ingen tegn på radioaktivitet.
Molekylerne er mange gange tættere end i Jordisk stål.
Og alligevel suger det energi som en svamp.
Dette er blot én af deres laboratorier.
Læg mærke til at meget af udstyret er bekendt...
selvom det blev designet for ikke-menneskelige teknikere.
Hvad er det?
På denne skærm findes muligvis Krells komplette viden.
fra dets primitive begyndelse til dagen hvor det blev destrueret.
En mængde der overgår mange millioner Jordiske biblioteker.
- Kan du læse det? - Lidt. Det er min profession.
For 20 år siden begyndte jeg med denne side om geometriske teoremer.
Langt om længe var jeg i stand til at forstå det meste af deres alfabet.
Jeg begyndte at lære.
Det første praktiske resultat var den robot...
som I herrer synes er så fantastisk.
Barnemad.
Jeg er kommet her hver dag i over to årtier...
og med stort besvær afdækket de sidste fragmenter af deres viden.
Det her er jo kæmpestort.
- Forestil jer hvad sådan en opdagelse... - Dr. Morbius...
hvad er det redskab derovre?
Jeg kalder det en plastisk underviser.
Så vidt jeg kan forstå, blev det brugt til at uddanne deres små...
på samme måde som vi brugte fingermaling til vores børn.
Jeg leger ofte med den selv for at slappe af.
Når jeg arbejder her, ønsker jeg tit...
at jeg havde flere arme og ben.
I kan se at dette headset er designet...
til et meget større kranium end mit.
Herovre kan i se de elektromagnetiske hjernebølger...
som sender indikatoren cirka halvvejs op.
Jeg forstår at en af deres små...
på niveau med et syv-årigt barn, ville forventes...
at kunne sende den hele vejen op...
hvilket betyder at jeg er en tåbe efter Krell-standarder.
Og jeg har en officiel IQ på 183.
Nu til hovedfunktionen.
For at kunne operere...
Jeg vælger et genkendeligt subjekt.
Se så, herrer.
Hvad er det?
Hvad sker der?
En statue.
Det er Altaira.
Kun et tredimensionelt billede, kommandør.
Men det er levende.
Fordi min datter er i live i min hjerne fra mikrosekund til mikrosekund...
mens jeg manipulerer.
Så.
Noget af et belastning.
Aladdins lampe i et fysik-laboratorium.
Kunne I tænke jer at tage Krell intelligenstesten?
- Ja, gerne. - Du bliver måske skuffet, kommandør.
Skal vi starte med den gode doktor.
- Hvad skal jeg gøre? - Bare sæt dig ned, og jeg...
Kom frem lidt.
Sådan.
Doktor, du kan nu læse det her.
Der er noget galt.
Jeg har en IQ på 161...
men jeg kommer ikke op på en trejdedel af det du gjorde.
Nu kommandøren.
Bare rolig, hr. En kommandør behøver ikke hjerne.
- Bare en god høj stemme. - Hvordan laver jeg et billede?
- Trækker jeg i det håndtag? - Stop.
Du ville ikke overleve.
Vores Belerephon skipper prøvede det...
det var dødeligt.
Så du er også immun overfor den her?
Ved mit første forsøg...
var min hjernebølge knapt højere end din.
Bagefter lå jeg bevidstløs i en dag og en nat.
Men du ville alligevel prøve igen.
Det var et spørgsmål om videnskab, doktor.
Men I kan forestille jer min glæde da jeg fandt at chokket...
permanent havde fordoblet min intellektuelle kapacitet.
Ellers ville min forskning ikke have nået langt...
primitiv som den har været.
For nyligt har jeg opdaget nogle indikationer...
at i de sidste dage før deres udryddelse...
havde Krell dedikeret sig til et nyt projekt.
Et som de håbede på...
ville befrie dem én gang for alle...
fra afhængighed af fysiske instrumenter.
- En civilisation uden instrumenter? - Utroligt.
Dr. Morbius, alt her er nyt.
Ingen tegn på ældning eller brug.
Unge mand, disse instrumenter, selv-kørende, selv-holdte...
har stået præcis som du ser dem i 2000 århundreder.
2000 århundreder.
Og hvad var energikilden i al den tid?
Et godt spørgsmål.
Se disse afmålere hele vejen rundt, herrer.
Deres kalibrationer indikerer at de er indstillet i decimal serier.
Hver division optager præcis 10 gange...
så mange ampere som den før.
10 gange 10, gange 10, gange 10, gange 10, gange 10...
igen og igen, række efter række, afmåler efter afmåler.
Men jeg kan ikke finde noget ledningsnet.
Når jeg aktiverer denne maskine registreres der uendeligt.
ser I, nederst til venstre.
Og så...
når jeg aktiverer underviseren her...
registrerer den lidt mere.
Men det er jo ingenting.
Det fulde potentiale her må være astronomisk.
Ikke mindre. Tallet 10...
ganget til uendelige mængder energi.
Herrer, kunne I tænke jer at se flere af Krells vidundere?
- Ja, gerne. - Ja.
Træd ind i køretøjet.
Hvor ofte ikke Krell teknikere må have kørt her.
Hvad nu, Dr. Morbius?
Forbered jeres sind på nye højder...
af fysisk videnskab, herrer.
32 km.
Lyt.
- Kredsløb der åbner og lukker. - De holder aldrig op.
Her er en af deres ventilations-skakter.
Man kan mærke den stigende varme luft.
Se herned.
Se ned, herrer. Er I bange?
7800 niveauer...
og 400 andre skakter som denne.
Ja, en enkelt maskine.
En kube, 32 km på hver side.
I 2000 århundreder har det ventet her...
mens det justerede og reparerede sig selv.
Jeg tror at der for 16 år siden...
blev udført en mindre modifikation...
gennem alle dets 33.000 kubikkilometer.
Men hvad skal det bruges til?
Nogle gange registrerer afmålerne en lille smule...
når vildtet slås om efteråret eller når fuglene flyver over om foråret.
Næsten en hel viser blev aktiv...
da jeres skib først nærmede sig.
Jeg viser jer en sektion af en af energienhederne.
Disse enheder ligger dybt i planeten...
80 km under vores fødder.
Kig kun ind i spejlet.
En mand kan ikke betragte Gorgons ansigt og overleve.
92.000 thermo-atom reaktorer i tandem.
Den tæmmede energi fra et eksploderende planetsystem.
Alle mand væk fra hegnet.
Godt, Quinn, tænd det.
- Har du testet det endnu, Bosun? - Med det samme, hr.
- Værsgo', hr. - Godt.
Løjtnant, jeg er færdig i køkkenet...
jeg anmoder om lov til at gå en tur udenfor perimeteren, hr.
- Der er ingenting derude. - Men det er der, hr. Altså...
jeg tænkte at gutterne ville blive glade...
hvis jeg fandt et par vilde radiser eller noget.
Jeg ved ikke, hvad du lyver om, men vær tilbage...
inden skipperen tjekker ind, ellers er vi færdige.
- Ja, hr. Tak. - Quinn, dette er Farman.
Sluk for hegnet.
Tænd det igen.
230 liter.
Som du bestilte.
I alt, 60 gallons.
Ægte Kansas City whisky.
Den er blød.
Robby, det glemmer jeg aldrig.
Sig til, hvis du nogensinde har brug for et par tønder smøringsolie.
Hvad er der? Kommer der nogen?
Nej, hr., ingenting kommer.
Løjtnant, hegnet kortslutter.
- Skal jeg slukke for strømmen, hr.? - Nej, det er holdt op nu.
Tjek systemet i morgen tidlig.
Javel, hr.
Det er sært hvordan det hegn bare kortsluttede.
Ja.
Du er for egenrådig, kommandør.
Måske finder jeg mig ikke i, at blive givet ordrer i min egen verden.
Dr. Morbius, et videnskabeligt fund af denne størrelse...
skal underlægges De Forenede Planeter.
- Ingen enkelt mand skal sidde på det. - I de sidste to timer...
har jeg forventet at du ville sige præcis noget så åndssvagt.
Lige et øjeblik, kommandør.
I nær 20 år har jeg konstant...
og, forhåbentlig uselvisk, overvejet dette problem.
Og jeg har nået den konklusionen at menneskeheden endnu er uegnet...
til at modtage denne viden, og næsten grænseløse energi.
Hvorimod Morbius, med hans udvidede intellekt...
er ideel til at administrere denne energi på vegne af menneskeheden.
Præcis, doktor.
Sådanne portioner af Krell videnskaben, som jeg fra tid til anden...
anser for at være passende, giver jeg videre til Jorden.
Andre portioner vil jeg tilbageholde.
Og i denne sag skal jeg kun svare...
til min egen samvittighed og dømmekraft.
Dr. Morbius, uden særlige instrukser...
er jeg i en meget penibel situation. Jeg...
- Kommandør Adams. - Ja, løjtnant.
Skipper, chefen er blevet myrdet.
Quinn, myrdet?
Han var alene, ved monitoren.
Vi andre var udenfor. Jeg...
- Hvordan var det gjort? - Gjort?
Skipper, han er som eksploderet ud over kommunikationsrummet.
OK, rør ingenting. Vi er på vej.
Det er begyndt igen.
Er det det?
Jeg lavede denne afstøbning af fodsporene vi fandt.
93 gange 48 cm.
Det er utroligt.
Doc, jeg forstår ikke.
Hvad end det er, ville være farligt for en mand med en kølle...
men med vores våben, Quinn kunne...
Nej, skipper. Det her væsen går imod alt hvad vi ved om evolutionens regler.
Hvad mener du?
Læg mærke til strukturen her.
Karakteristisk for et firbenet dyr.
Men vores gæst i nat lavede tobenede spor.
Hovedsagligt et landjordsdyr.
Men denne klo kunne kun tilhøre et dyr, der lever i træer...
som et slags umuligt dovendyr.
Den passer bare ikke ind i normal natur noget sted i galaksen. Det er et mareridt.
Lavede du den ud af fodsporet?
Jeg tror den er rimelig præcis.
Undskyld, kommandør, er du klar til at udspørge kokken?
Ja, kom med ham.
Jeg skal sige, at jeg lod ham gå ud i går aftes.
Gav du ham lov til at blive fuld?
Fuld, hr.? Mig, hr.?
Spørg Dr. Ostrow, hr.
To liter whisky uden tømmermænd.
Det er unaturligt, hr.
Desuden, overtalte den robot mig til at drikke...
al den whisky til at starte med.
- Du var med robotten i aftes? - Ja, hr.
Ham og mig, vi skålte for hinandens helbred og sådan.
Bare for høflige inter-planetariske forhold, forstår du.
Og det var hele tiden? Mens chefen blev myrdet?
Absolut, hr.
Jeg kunne ikke have blevet så stiv på fem minutter.
Godt, træd af.
- Så det var ikke robotten. - Hvilke andre mistænkte har vi?
Den samme som før.
Måske skulle vi kigge forbi det laboratorium...
og få vores IQ forstærket et par 100 procent.
Hr., begravelsen er klar.
Af jord er du kommet. Til jord skal du blive.
- Godt, træd af.
En dygtig tekniker.
Og en god skibskammerat.
Et godt eftermæle for enhver mand.
Goddag, Dr. Morbius.
Ingen af os fik meget søvn i nat, vil jeg tro.
Det er godt gættet.
Jeg advarede jer mens jeres skib stadig var i rummet.
Jeg bad jer om ikke om at lande her.
Tro mig, kommandør, dette er kun en forsmag.
Belerephon mønstret væves igen.
Bliver I, vil det næste angreb på jeres besætning...
blive meget værre.
Hvordan ved du det?
Ved? Jeg...
Jeg kan visualisere det.
Jeg...
Hvis du vil, så kald det...
En forudanelse.
Hvad mener du om det, skipper?
Det lød som et ultimatum.
- Bosun. - Ja, hr.
- Jeg vil have alting ryddet rund om skibet. - Javel, hr.
- Randall - Hr.?
Hvor snart er radaren klar?
Klar nu, hr.
- Godt. Du bliver ved den. - Javel, hr.
- M.A. alarmen er klar? - Ja, hr.
Fint.
Aktivér hoved-batterierne.
Alarm for test.
Affyr.
Tjek, godt.
Løjtnant, har du din kampenhed klar?
Ja, hr., de er klar, men de er skydeglade.
De er nervøse for, hvad det er derude.
Og, Jerry.
Der kan ske så meget i nat.
Jeg er ked af det, hvis jeg lænede mig på dig.
- Du må forstå... - Vær ikke så hård ved dig selv, skipper.
Hun valgte den rigtige mand.
- Hvad er det? - Hr., radaren opfangede noget.
- Hvor? - Ved vandløbet.
- Bevæger sig? - Langsomt denne vej, hr.
Automat-kontrol.
Batterier, affyr.
Batterier, hold inde.
- Kan du se noget, Doc? - Ingenting.
Batterier, affyr.
Batterier, hold inde.
- Randall. - Lige på kornet, hr.
- Godt, giv mig audio-com. - Javel, hr.
Dette kunne være et forsøg på at aflede vores opmærksomhed...
fra et andet sted på parameteren.
Alle holder stand ved deres poster. Det er alt.
- Hvad? - Det stoppede lige ved passagen.
- Du er sikker på, at det er noget? - Så stort som et hus, hr.
Vi ramte plet ved begge affyringer.
Det kommer igen.
- Lige fremme? - Man kan se det her.
Det kommer stadig.
Grey, Strong, sæt skyts op på de sten der.
Affyr!
Skipper, den satans ting er usynlig.
Jerry!
Affyr!
- Far! - Alta.
- Far! - Altaira.
- Alta, hvor er du? - Far.
- Hvad er der? Hvad er der galt? - Jeg havde et mareridt.
Der var blod og ild og torden...
og noget forfærdeligt bevægede sig i midten.
Jeg kunne høre dets brøl.
Så, så, en drøm kan ikke skade dig.
Ikke mig. Ikke os.
Den ting prøver at bryde ind i lejren. Den ville slå ihjel...
Du vil passe på ham for mig, ikke, far?
Min skat, jeg er fuldstændig hjælpeløs...
så længe at han bliver her så stædigt.
Kom nu.
- Bosun. - Ja, hr.
- Grav gravene. Hold jer beskæftiget. - Jo travlere, jo bedre.
Randall, giv mig audio-com.
Hør her, mænd, hvad det end var, har vores batteri stoppet det.
Tro du på det?
Nej, den forsvandt bare selv. Den kommer tilbage.
Doc, et usynligt væsen, som ikke kan skades med atomspaltning.
Det er en videnskabelig umulighed.
Hypnotiske illusioner kan ikke rive mennesker itu.
Det er sandt, men enhver organisme...
kompakt nok til at overleve tre billioner elektriske volt...
skulle være lavet af solidt atom-materiale.
Den ville synke til midten af planeten.
Du så den selv stå i de neutronstråler.
Og der er dit svar.
Den må have fornyet sin molekylære struktur...
fra et mikrosekund til det næste.
- Bosun. - Ja, hr.
- Hent mig traktoren. - Klar, hr.
- Så nu henter vi pigen og hendes far, om de vil det eller ej?
Sektion 86A: ''Evakuer alle civile fra katastrofeområdet.''
Du glemte to meget vigtige ord:
''Hvor muligt.''
Hvis du husker Belerephon ekspeditionen...
blev deres skib tilintetgjort, da det ville lette.
Hvilket gør det endnu vigtigere, at en af os...
kommer ind i det Krell laboratorium og får den hjerneforstærkning.
- Bosun. - Ja, hr.
Du får kommandoen. Gør skibet klart.
Gør dit bedste for at vente på os.
Men lige så snart det hegn kortslutter igen, flyver I...
og rapporter tilbage til Jorden om tilstandene i denne sektor.
OK, skipper.
Godt, få alting ombord.
Vi trækker os tilbage.
Ingen lys.
Ja.
Hør her, Doc, hvis vi når ind i laboratoriet...
prøver jeg IQ forstærkeren først.
- Hører du? - Jeg hører dig.
Jeg må ikke lade nogen komme ind så sent.
Det lyder endeligt.
Måske kan vi tale med ham.
Min stråler peger på jeres håndstrålere, herrer.
Har han ikke en regel om ikke at skade os?
Det er sandt, hr.
Men jeg må ikke lade nogen komme ind.
Robby, lad dem komme ind.
Alta, det er dine fars ordrer.
- Gå til side. - Stille.
Robby, nød-annulering Archimedes.
Hvad laver I her?
Vi blev angrebet. Tre mænd døde, inklusiv Jerry Farman.
Jeg ved det ikke...
det var bare en slags stor silhuet i strålerne.
- Du kan ikke forklare det? - Nej.
Men altså, vi kæmpede, og vi tabte.
- Det kommer nok igen. - Så må I tage af sted nu.
Ikke uden dig.
Men jeg kan ikke efterlade ham.
- Så tager vi ham med. - Med vold? Det kan jeg heller ikke.
Kan du ikke? Du ved ikke hvad der er løs på planeten.
Men jeg er immun, som begge mine forældre.
Jeg tror ikke på det. Ingenting kan være immun overfor det.
Min skat, tag af sted.
- Hvis du elsker mig, så tag af sted. - Alta.
Doc, vil du tale fornuft til pigen?
Jeg giver op.
Doc?
Doc.
På sofaen, Robby.
Så du tog hjerneforstærkeren?
Du skal se mit nye sind...
deroppe i lysene.
Større end hans nu.
Rolig, Doc.
Morbius var for tæt på problemet.
Krell havde fuldendt deres projekt.
Den store maskine...
ingen instrumenter...
ren skabelse.
Kom nu, Doc, sig det.
- Men Krell glemte én ting. - Ja, hvad?
Monstre, John.
Monstre fra id'et.
Id'et? Hvad er det?
Tal, Doc.
Doc.
Åh, Doc.
Doc.
Hvor romantisk.
Fjolset. Den idiot.
Som om hans abehjerne kunne holde til Krells hemmeligheder.
Far, han er død.
Han blev advaret, og nu har han betalt.
Lad ham blive begravet med de andre ofre for menneskelig tåbelighed.
Morbius...
du bad mig om at vælge.
Nu har du valgt for mig.
- Alta. - Jeg tager med dig, skat.
Altaira. Nej.
- Jeg lægger ham i traktoren, hr. - Tak.
Hun må ikke gøre det. Hun må forhindres.
Morbius, hvad er id'et?
Unge mand, min datter er ved at begå en tåbelig handling, hun bliver straffet.
- Hvad er id'et? - Id, id, id.
Det er...
Et gammelt udtryk...
der engang beskrev...
underbevidsthedens primitive urinstinkt.
Monstre fra id'et.
Monstre fra underbevidstheden.
Selvfølgelig, det er hvad Doc mente.
Morbius, den store maskine, 33.000 kubikkilometer af klystron relæer.
Nok energi til en hel befolkning af kreative genier.
Opereret med fjernkontrol.
Opereret med de elektromagnetiske impulser...
- af individuelle Krell hjerner. - Med hvilket formål?
Maskinen ville øjeblikkeligt projektere solidt materiale...
til et hvilket som helst punkt på planeten. Og i enhver form de forestillede sig.
Til ethvert formål, Morbius.
Skabelse gennem tanken.
Hvorfor har jeg ikke set det før?
Men som dig, glemte Krell én fare...
deres egen underbevidste had og destruktive lyst.
Bæstet. Det tankeløse urmenneske.
Selv Krell må have udviklet sig fra det.
Og alle de tankeløse bæster fra underbevidstheden havde adgang...
til den maskine der ikke kunne slukkes.
Den hemmelige djævel af alle sjæle på planeten...
alle løsladt på én gang til at destruere...
og tage hævn, Morbius, og slå ihjel.
Min stakkels Krell.
Efter en million års brilliant fornuft...
kunne de ikke forstå den kraft, der ødelagde dem.
Ja, unge mand...
altsammen meget overbevisende, bortset fra en enkelt fejl.
Den sidste Krell døde for 2000 århundreder siden...
men i dag, som vi ved...
er der stadig et levende monster på planeten.
Dit sind vil ikke se svaret.
Hvad mener du?
Morbius.
- Morbius. - Hvad?
Noget nærmer sig fra sydvest.
Det er tæt på.
- Kunne Robby tage fejl? - Nej, aldrig.
Der kommer det.
Jeg har ondt af dig, unge mand.
Hav ondt af din datter, Morbius.
Den lytter.
Alta, gå ind på mit kontor.
- Du nægter stadig at se sandheden. - Hvilken sandhed?
Morbius, den ting derude...
- det er dig. - Du er sindssyg.
Hvorfor ledte du den her, så Alta må se dig blive revet i stykker?
Tror du stadig, at hun er immun? Hun har forbundet sig til mig.
- Ja, til det sidste, for evigt. - Sig at du lyver.
Lad den høre dig. Fortæl den, at du ikke elsker denne mand.
Ikke engang hvis jeg kunne.
Stop den, Robby. Hold den ude. Dræb den, Robby.
Det er nyttesløst.
Han ved at det er dit andet jeg.
Vi er i sikkerhed.
Hvorfor ændrede du koden?
Alt hvad du ved herinde, ved din tvilling i tunnelen også.
Jeg er ikke et monster, din...
Vi har alle monstre i vores underbevidsthed...
- derfor har vi love og religion. - Giv slip.
Du må høre efter. Vi har ikke meget tid.
Her. Her er hvor dit sind var kunstigt forstærket.
Bevidst kunne den ikke operere den store maskine...
men din underbevidsthed var blevet stærk nok.
- Jeg vil ikke høre det. - Du skal lytte.
For tyve år siden da dine kollegaer stemte for at vende hjem...
sendte du dit hemmelige id ud for at myrde dem.
Uden helt at være klar over det...
bortset fra i dine drømme.
Hvem kan huske sine drømme?
I det mindste da vores skib nærmede sig, huskede du nok til at advare os.
Men da du så at vi truede dit egocentriske herredømme...
sendte din underbevidsthed dets id monster ud igen.
Flere dødsfald, Morbius. Flere mord.
Og nu dette. At skade min egen datter?
Men hun gør oprør mod dig nu, Morbius.
og selv inde i den elskende far, lurer det tankeløse urmenneske.
vredere ved hver ny frustration.
Så nu kalder du på dit monster igen...
..for at straffe hende for sin troløshed og ulydighed.
Og hvis du ikke gør noget snart...
kommer den herind.
Solidt Krell metal, 66 cm dybt.
Se dine målere. Se.
Den maskine giver dit monster...
al den energi det har brug for for at nå os.
Se nu.
Rødglødende. Snart bliver det hvidglødende...
og så smelter det.
Alta, sig at du ikke tror, det om mig.
Sig det.
Så må det være sandt.
Ja, jeg må være skyldig.
Så hjælp os, min kære.
Jeg kender dig. Jeg kender dig, mægtig og nobel som en Krell.
Skyldig. Skyldig.
Mit onde selv er ved døren, og jeg kan ikke stoppe det.
Stop. Jeg nægter dig adgang. Jeg giver dig op.
Far. Åh, far.
Søn...
drej den skive.
Håndtaget, tryk det i bund.
Om 24 timer...
skal I være 160 milioner km ude i rummet.
Krell smelteovnene, kædereaktion...
det kan ikke omgøres.
Alta...
Åh, nej.
159.6 milioner.
Vi er i sikkerhed nu.
Sikke en astro-navigatør.
Et sandt privilegium, kommandør.
Aktiver hovedskærmen.
Javel, skipper.
Det er Altair-4, den klare plet under stjernen.
15 sekunder.
Ja, Alta, din far, mine skibskammerater...
al Krells samlede viden.
Fem sekunder, fire, tre...
to, en.
Alta, om en milion år...
vil menneskeheden have kravlet op til der...
hvor Krell stod i deres store øjeblik af triumf og tragedie...
og din fars navn vil lyse igen...
som et fyrtårn i galaksen.
Det er sandt...
det vil minde os om at vi, trods alt, ikke er Gud.